Siin ta on.
Olgu Issand ta hingele armuline.
Ablas üldsus saab ahmida ta tõve jääke
ja telefoninumbreid.
Siin ta on...
Poeet,
prohvet,
lindprii,
pettur.
Elektrikitarri-staar,
kelle hukutas piiluja
kes avastab peagi...
Luuletus on nagu alasti inimene.
Isegi ta vaim...
oli mitu inimest.
Ent laul see elab oma elu.
Kaltsukaupmees teeb tiire
ümber kvartali.
Küsiksin talt, mis lahti,
ent tean, et ei vasta ta.
Naised on mu vastu lahked
ja toovad mulle linte.
Ent südamepõhjas ma tean,
et mul pole pääsu.
Oh, mama,
on's see tõesti lõpp?
Olen plindris Mobile'i kolkas,
taas kõrvus Memphise bluus.
Shakespeare passib tänaval,
kinganina terav, kulinaid täis.
Ta räägib prantsuse plikaga,
kes väidab, et tunneb mind.
Ma saadaks sõnumi,
et teada, kas ta miskit rääkis,
ent postkontor on pihta pandud
ja postkast on lukus.
Oh, mama,
on's see tõesti lõpp?
Olen plindris Mobile'i kolkas,
taas kõrvus Memphise bluus?
Vihmamees andis kaks rohtu
ja ütles.: "Võta klõmml"
Üks oli Texase toop
ja teine raudtee-dzinn.
Olin loll ja jõin neid segi
ning segi läks mu meel.
Inimesed on üha inetumad
ning ajataju kadus ka.
Oh, mama,
on's see tõesti lõpp?
Olen plindris Mobile'i kolkas,
taas kõrvus Memphise bluus?
Kui vana sa oled, poisu?
11-aastane.
Mis su nimi on?
Woody.
Woody Guthrie.
Nagu see laulja
Mu meelest on nii,
et laul hoidis mind õigel rajal
rohkem kui mistahes pühakiri.
Ja mis ma veel õppisin?
Paljaks võidakse sind teha ka sulepeapärast.
Kuule, Joe, mis sa sellest arvad?
Poja
ega sul kohvris kolti pole?
Ei, sõna otseses mõttes mitte.
Mis ta nimi oligi?
A- R-T-H...
Võtke palun istet.
...A-R-T-H-U-R...
R- I-M-B-A-U-D."
Sündinud 20. oktoobril.
Olete 19, peaaegu 20.
On see õige?
On küll.
Milles asi?
Tegelikult Missouris,
väikeses Riddle'i linnas.
Olen käinud igal pool.
Gallupis, Phillipsburgis, Sioux Fallsis.
Mul elab nõbu Sioux Fallsis.
Justament.
Kas Riddle'i linn on päriselt ka olemas?
Kui päris aus olla, siis on see, noh...
Kompleks?
Pigem kompostihunnik.
Tegelikult hakkas mu mõte uitama,
kui olin väga väike.
See oli vist Arvella Gray,
pime Chicago protestilaulja
kes õpetas mullebluusi
nelja
ei, viie aasta eest.
Samal ajal hakkasin ka iselaule kirjutama.
Olen ka hillbilly-lugusid kirjutanud.
Teate Carl Perkinsit Nashville'ist?
Jajah.
Tema laulab mu lugusid.
Jah, bluusi ja muud säärast.
Töölaule.
Mängisin koos Bobby Veega klaverit.
Oleks ma temaga jäänud, oleksin miljonär.
Mis sind siia kanti ka toob?
Muretu meel.
Jäin ilma oma armsamast
ja kukkusin jooma
Mängisin täringumängu.
Üles ärkasin aga piljardisaalis.
Ühel õhtul kohtusin hiinlasega,
kes ütles, et talle mu lood meeldivad.
Enne, kui arugi sain,
passisin juba ta bossi palaganis.
Tilluke trubaduur!
Olen ajanud
metsakohinat
17 pikka aastat.
Ole lahke, poisu.
Aga ega edu
pole kerge koorem.
Selles on midagi veidrat,
kui keegi astub lavale, eraldub teistest,
samas kui vagunites on koos igat sorti mehi,
hulguseid, tolguseid ja härraseid,
ajutisi või igavesi lorusid.
Kutsuge meid, kuis tahate,
ent me kõik oleme valmis
pea tiiva alla panema ja tuttu jääma.
Me sõidame kaubavagunites, pöidlad päikesest põlenud.
Meie ei heida nalja
Meie kõndida on üksildased rajad.
Ent siis lõin ma ametiühingutega kampa!
Kas sa ei tea et praegu on 1959?
Ametiühingud tulid 20 aasta eest.
Andmetest ilmneb,
et olete kaua ära olnud?
Olen liigagi paljudel tänavatel
taas ja taas sama asja teinud.
Kas siin suitsetada tohib?
Tundute
nii tuntud inimese kohta
pisut fatalistliku võitu.
Ma pole fatalist.
Tellerid on fatalistid.
Ametnikud on fatalistid.
Ma olen farmer.
Kenakesed on kenasti voodis
Linnaisad üritavad dokumente anda
Paul Revere'i hobuse reinkarnatsioonile.
Ent linnrahval pole põhjust pabistada.
Hüsteerias pruut karjub mängusaalis.
Ta kisendab, et ta süütus läks.
Ta kutsub arsti, kes tõmbab ette sirmi
ja soovitab poisse mitte sisse lasta.
Kus olid kunagi Ma Raney ja Beethoven,
seal tuubamängijad lipuvarda all harjutavad.
Ning rahvuspank müüb kasumi saamiseks
hingede maanteekaarte
vanadekodule ja kolledzile.
Ema on tehases,
tal ei ole kingi.
Isa on tänaval,
ta otsib toitu mingit.
Mina mängin köögis
hauakivi-bluusi.
Oh sa!
Poiss, sa mängisid end enne vabaks,
kui leidsid oma tehnika
Ehtne Ameerika muusika sündis rahva seas.
Võtke või Blind Willie McTell.
Ta on parim bluusilaulja Cannery Row'st idas.
Ta ütles, et kui neid laule laulda oskad
ja neist aru saad, pole su ees ükski uks suletud.
Suur tänu, proua.
Võta heaks.
Ma tulin vist juba emaüsast
lauldes ja mängides välja.
Kust su omad pärit on?
Su pere?
Nad on Stocktonis,
Californias. Seal ma üles kasvasingi.
Mõtlesin, et neil niigi palju suid toita.
Mitte et ma asjadest hooliks,
kui ehk üks korralik masin välja arvata
Meil, pöidlaküüdimeestel ja hulgustel
on autode suhtes mingi kiiks.
Poiss räägib nagu Doughboy Hawkins,
keda ma kunagi kohtasin.
Tead, mida ma arvan? Praegu on 1959,
aga see poiss laulab kaubavagunitest?
Mida see tema jaoks üldse tähendab?
Praegu käivad rassirahutused, rahval pole süüa
Miks ta sellest ei laula?
Poiss on meiekülaline.
Ma tean. Tahtsin öelda, mida mõtlesin.
Ei!
Öelge see välja.
Ela omaenda ajas.
Laula omaenda ajast.
Greenwich Village,
kunagine biitnike ja bebopi pesa
on nüüd koduks popfolgile,
muusikalisele eneseväljendusviisile,
mis tõmbab ligi kogu riigi noori.
Nende meelest kannavad töölislaulud
tõde ja ausust,
mida meie tarbimisühiskonnas on üha vähem ja vähem.
Miks te eelistate folkmuusikat?
Sest see on aus.
Kommerts-ja popmuusika ei ole ausad.
Seda tsenseerivad need, kes valitsevad ühiskonda
ja kehtestavad reegleid.
Paljude uute andekate
artistide seast on esile kerkinud
üks nimi, selle trendi
süda ja hing.
Noor inimene, kes kirjutab ja esitab
oma ajastu kõige paremaid laule
ja kelle "New York Times" ristis
folkmuusika trubaduuriks.
Ta nimi on Jack Rollins.
Jack Rollins,
60ndate folgi ime,
oli uue põIvkonna tõotus.
Mis sundis teda
oma karjääri tipul kõik nurka heitma
ning vahetama rambivalguse teistsuguse valguse vastu?
Ta nägi, mis maailmas toimub,
ja ta suutis selle lauluks selitada
Ta võis olla vaimukas.
Ta võis olla paatoslik. Ta oli erakordne.
Sest ajad, need muutuvad.
See noor mees võitis noorte südamed,
sest noored samastavad end temaga
Jack, miks see on nii?
Ma ei tea
Ma arvan, et...
Mu peas on palju mõtteid.
Enamik inimesi...
hoiab omamõtted enda teada
Teengi seda vist nende eest.
Jack Rollins sööbib mällu
kui südametunnistusega võidelnud laulja
1965. aasta draamas
"Liivatera".
See roll pani alguse Hollywoodi mässaja
Robbie Clarki karjäärile.
Ma ei vali omalaule.
Laulud valivad mind.
Mõned pole kenad,
aga kuidas sa saad midagi muuta,
kui näitad vaid seda mis on kena?
Üle 20 aasta esimeses intervjuus
kohtute te silmast silma Jack Rollinsiga
William Zanzinger tappis vaese Hattie Carrolli
kepiga, mida keerutas
oma sõrmustatud käes.
Ta nägi, mis maailmas toimus,
oskas seda lauludeks selitada
See andis jutuainet
folgimaailmas,
ent latt tõusis kogu poppmuusikas.
Alice Fabian
oli folgi taassünni juhtkuju,
kes saavutas rahvusvahelise tuntuse
veidi enne nende kohtumist 1962. aastal.
Sa istud minu toolil!
Olin Village'is ühel peol.
See väike ninakas nolk,
kes flirtis mu väikeõega ja musitas mind,
hakkas kidral oma lugusid esitama.
See oli 61. või 62. aastal,
kui kõik laulsid traditsionaale.
See kutt kasutas vormi tänaste murede väljendamiseks,
ent tegi seda nii hea tunnetusega
See oli vapustav.
Uskumatu, et seda tegi see väike konn.
Selliseid laule ei kirjutatud.
Ta andis hääle ideedele,
mida tahtsin ise väljendada, aga ei osanud.
Need olid ta "näpuganäitamise" laulud.
Tal tuli neid nagu saelaudu.
Folkmuusika on olnud poliitiline muusika.
Tema tegi sellest aga kunstivormi,
mis oli mitmetasandiline ja väga sügav.
Hattie Carroll oli köögitüdruk.
Ta oli 51-aastane
ja tal oli 10 last.
Ta kandis nõusid ja viis välja prügi
ega istunud kordagi ise lauda
ega rääkinud kunagi lauasistujatega.
Ta koristas toidu laualt
ning tühjendas tuhatoosid vilunult.
Ta tappis hoop, lõi vagasekskepp.
Igal õhtul
kutsusin selle kaltsaka lavale
ja tutvustasin Jack Rollinsit Ameerikale.
Mu meelest oli tal midagi öelda
ja ta rääkis ka minu ja nende eest,
kes ihkasid paremat maailma
Ent sina, kes arutled häbi üle
ja kritiseerid hirme,
mata oma nägu rätikusse,
sest käes on nutmise aeg.
Ta teab,
kuidas näivuse pind koorida.
Ta laulud on nägemused asjade olemusest.
Mu meelest on ta tänastest tegijatest
kõige teravam ja teadlikum.
Me oleks selle nagu ise leiutanud,
olime nii rõõmsad ja rahul.
Jah, folgiliikumine
kaldus nostalgiasse
majanduslanguse ja radikalismi järele.
Seljataha jäid sitad ajad,
McCarthy ja Eisenhoweri ajastu.
Kuni folk jäi vähemuse eelistuseks,
oli see võitlus kommertsliku maitsetuse vastu.
Ent kui kommertslik maitsetus
jõudis Jackini,
siis algas äkitselt
võidujooks.
Ja seekord pidi keegi ka võitma
Ta oli mässaja
Tahtsin protestiplaati.
Muidugi algas samal ajal
see Vietnami värk.
Pärast 63ndat lõpetas Jack protestimise.
Ta ütles, et laul ei muuda midagi.
Kirjutada sai ainult enda tunnetest.
Tema jaoks tähendas folk
pakse inimesi.
Ta tundnud end nii riigiaparaadi osana,
kuigi oli alati selle vastu võidelnud.
Sa otsid, kullake,
sa otsid, kullake,
iga hinna eest.
Kõik aitavad sind,
mõned on vägagi lahked.
Ja kui ma...
saan su päästa,
siis ütle vaid,
ja ma vaikin kõigest.
Et olla poeet,
ei pea midagi kirjutama.
Mõned töötavad bensujaamas.
Mõned viksivad kingi.
Ma ei kutsu end poeediks, sest mulle ei meeldi see sõna.
Ma olen akrobaat.
Ma näen ja kuulen, hingan seda sisse,
iman seda oma pooridesse.
Ja tuul mu silmade vahel
toob mett mu kärge.
Kas ta on kääbus või?
Kao minema!
Ma pole midagi teinud!
Mis sa tegid!
Kas sa inglise keelt räägid?
Jah, sir.
Kas sul raha on?
Aga relvi?
Ei, sir.
Ta valetab.
Mis see on?
Su viiul või?
Anna see tagasi!
Mis siin kirjas on?
Mis siin sees on?
Mitte midagi!
Võtke ta kinni!
Ah sa sunnik!
Anna siia!
See väike trubaduur
laulab ühe laulu.
Mis sind siiakanti tõi?
Olin surmkindel, et ta on vanem.
Ela enda ajas.
Võtke ta kinni!
Kas ta on kääbus?
Ta valetab!
Unistasin ristisõdadest,
ajaloota vabariikidest,
salajastest ususõdadest.
Uskusin igasugust nõiakunsti.
Alguses oli see uurimus.
Ma kirjutasin vaikustest ja öödest.
Hiljem määratlesin kõrgusekartuse.
Siin on laagrid, tankid ja dziibid,
kuulipildujad ja 80 sõdurit.
Ma ei taha minna
Oh samu vaeseke!
Kas sa tead,
kui vahva on paadiga sõita?
Issi plaan tundub täitsa tore olevat.
Mulle ka!
Miks sa kaasa ei tule?
Sa ju tead, et ma ei saa.
Kas sa sellepärast
niimoodi pabistadki?
Millal issi tuleb?
Laupäeval vist.
Rääkisin Sallyga
sest issit ei saa kätte.
See on Emily.
Molly, sa ei söönud midagi.
Bonjour, Hotel Georges V.
Kellele ma teie kõne suunan?
Kuidas sa saad vilistada?
Kes helistas?
President Nixon
andis aimu sellest,
mida ta kavatseb öelda asepresidendile,
valitsuskabinetile ja Kongressile.
Sõna saab president.
Palusin täna
eetriaega,
et teatada kokkuleppest,
mis lõpetab sõja
ja toob rahu Vietnamis ja Kagu-Aasias.
Järgnev teadaanne avalikustatakse
Washingtonis ja Hanois täna
23. jaanuaril 1973. aastal.
Ei ole sobiv õhtu vallatusteks,
kui tahad olla hoopis nõnda vaikselt.
Just siis ta taipaski, et see oli läbi.
Teleajaloo pikim sõda
Sõda, mis rippus varjuna
ta abielu 9 aastakohal.
oleme me taotlenud väärikat rahu.
Vastaskorteris vilguvad tuled...
Miks oli järsku nii raske hingata?
Toa kuumuseskorisevad torud.
Raadios mahedalt mängib kantri,
ent miskit pole selles uut.
Louise ja ta armsam
ühte on põimunud,
ent nägemus
Johannast
mu meeltes on.
Ole ähvardavam, Gladys.
Stop!
Kontrolli väravat.
Daamid ja härrad,
ma tahaks teid tänada
Kõik oli suurepärane.
Tänud teile kõigile.
Louise! Louise!
Ah siis selliseks muutub lunastus
ajapikku...
Meelelahutusuudised.
Näitleja Robbie Clark sõidab koju,
viibinud 4 kuud oma uusima põneviku,
filmi "Trapp" võtetel.
Clarki seostatakse ta vastasnäitleja
armsa debütandi
Louise Pickeringiga.
Tal pole vigagi, ta on siinsamas.
Ta on nii õrnuke ja talle meeldib peegel.
Ent ta meenutab
mulle väga valusalt,
et Johannat pole siin.
Ergav tont ulub
ta näo luudes.
Nägemused Johannast
on võtnud võimust nüüd.
Kas sa ei näe, Alice? Nad röövisid kõik.
Asi pole enam minus, vaid temas.
Rahva kindlas,
igati tagatud hääles.
Sa ei vastanud mu küsimusele.
Kunagi võid ehk laulda
Mary Hamiltonist ja sidrunipuudest.
Või siis astud välja nagu mina
ja raputad seda kärbsepüünist.
Nad võtsid kõigelt tähenduse.
Ma olin ettur nende mängus.
Stopp!
Kohtusime New Yorgis
1964. aastal.
Nad olid matnud just presidendi.
Õhus oli armastust.
Sa oled prantslanna? Ja siis?
Nalja teed või? Miks?
Ei, see on väga hea
Päriselt või?
Sa heidad vist nalja.
Ei, ei.
Ilma naljata.
Mis sulle minus
peale rahvuse veel meeldib?
Juuksed, suu silmad ja huuled.
Selge.
Et siis...
Sa oled näitleja
Jah, ja siis?
Mulle meeldis see, mis sa ühes stseenis ütlesid.
Millises?
See oli repliik filmist.
See polnud... Mis stseenis?
Mida sa nägid? Kõrvaltänava-stseeni.
Mis on su maailma keskpunkt?
Mu maailma keskpunkt?
Sa paned ikka karmilt.
Miks?
See on väga lihtne küsimus.
Ma olen 22. Arvan, et mina ise.
Oled vist aus.
Kas sa ei arva, et oled
või peaksid olema keskpunkt,
kes mõtleb omapeaga ja räägib oma suu läbi?
Jah.
Aga ka maailmas on tähtsaid asju.
Ma ei eitagi seda.
Ega ma seda öelnud.
Aitäh.
New York, 7. august 1964.
Kongress andis president Johnsonile
otsustusõiguse Vietnami sõja asjus.
Temake uuris samal ajal üht maali
ning tema lõpetas oma suurfilmi dubleerimise.
Temake ütles, et filmist saab hitt.
Ja armuvalus kass katusel
kräunub torudesse.
Tegelikult olen ma valmis.
Valmis kuulama.
Pole iial väsinud, kurb ega süüdi.
Matusekorraldaja ohkab.
Üksik väntorelimängija nutab.
Saksofonid sosistavad, et peaksin sust loobuma.
Mõrased kuljused, kulunud kellad,
mornilt näkku mul karjuvad.
Nii ei saa ju olla.
Ma ei sündinud, et sind kaotada.
Ma tahan sind.
Ma tahan sind nii väga.
Ma tahan sind.
Purjus poliitik
komberdab tänaval, kus emad nutavad.
Sügavas unes päästjad
sind juba ootavad.
Mina ootan, et nad miskit teeks.
Joon oma katkisest tassist.
Sulle värava lahti ma teen.
Ma tahan sind.
Jah, ma tahan sind nii väga.
Kallim, ma tahan sind.
Kõik isad on ammu läinud
tõelist armastust tundmata.
Ent nende tütred mind kiruvad,
sest sellele ei mõtle ma.
Naasen poti emanda juurde
ja vestlen toatüdrukuga.
Ta teab ega karda endale näkku vaadata.
On sinuga kõik korras?
Ta on mu vastu hea ja...
Ettevaatust!
See pole tomatikonserv.
Ent see ei loe,
sest ma tahan sind.
Ma tahan sind.
Jah, tahan sind nii väga.
Kallim, ma tahan sind.
Su kepslev hiina ülikonnas kutt
rääkis minuga. Võtsin talt ta imeflöödi.
Ei olnud vist eriti kena ma.
Läki!
Tegin seda, sest sa valetasid
ja ta viis su minema.
See on minu motikas.
Muidugi.
Sest ma tahan sind.
Ma tahan sind.
Jah, tahan sind nii väga.
Läksime!
Ettevaatust!
Vaheta käiku! Jah!
Vaheta käiku! Juba vahetan!
Vale on öelda:... Ma mõtlen".
Peaks ütlema hoopis: "Mina olen mõte".
Mina on keegi teine.
Olen omamõtte sünni juures.
Ma vaatan ja kuulan.
Ma tõmban poognaga.
Sümfoonia algab sügavikus
või kargab suure hüppega lavale.
See algas tülgastusega
ja vaibub, sest igavikku ei saa hoomata
See lõpeb lõhnade mässuga.
...Liivaterast" sai
1965. aastahitt
ning Robbie Clarkist uus James Dean,
Marlon Brando ja Jack Kerouac kokku.
Ent naisele valmistas film pettumuse.
Mida nooruslikumaks seda vuntsiti,
seda aegunumad kujundid tundusid.
See polnud film, millest nad unistasid,
mida olid kujutlenud ja millest rääkinud,
film, mida nad läbi elada tahtsid.
Huvipakkuv isend.
Hämmastav endokriinsüsteem.
Ta saab ikka terveks?
Küll ta saab.
Ta tõmbas lihtsalt vett kopsu.
Heldeke!
No mis te kostate?
Paistab, et ta tänab teid isiklikult.
Poja kas sa kuuled mind?
Ma olen dr. Field.
See daam päästis su elu.
Tere.
Ma olen mrs. Peacock.
Meie abikaasaga leidsimegi su.
Tuleb aeg, mil tuul vaibub
ja puhang hääbub ka.
See on vaikus
enne tormi.
See on tund, mil laev saabub
ja meri see lööb kahte lehte
ja lained liiva
liigutavad.
Ja tõus algab ning laine kohub
ja hommik on saabumas.
Ta pole koolitust saanud? Hämmastav.
Me täidame kõik te soovid,
ent hüüame, et te päevad on loetud.
Nagu vaarao rahvas
nad aovad.
Nagu Koljat
nad alistatakse.
Suurepärane Väga hea!
See oli väga hea
Ma tänan, ma tänan. - Imetore.
Ehk tõstad veel ette?
- Woody? - Jah, proua
Soovid veel veini, Woody?
Jah. Aitäh, sir.
Mis sa edasi plaanid teha?
Mu ainus plaan on saada lauljaks,
päris lauljaks, kes esineb teles ka
Või siis rahva häälekandjaks.
Huvitav.
Kirjutasin mõned laulud sellest,
mis praegu toimub.
Lähen nende lauludega
otsejoones Hollywoodi.
Saan kuulsaks nagu Elvis Presley.
Mind ei üllataks,
kui see nii läheks.
- Ole lahke. - Ma tänan.
Ära kiirusta kuhugi enne, kuni end hästi tunned.
Jah, proua
Poputan sind, kuni sul on peavari olemas.
Kes see küll on?
- Ootad sa kõnet? - Ei.
Nii et Hollywoodi?
- Halloo? - Mitte Tin Pan Alleyle?
Jah. Kes räägib?
Minnesota?
Kuidas...?
Jah, dr. Field.
Oodake üks hetk.
Esther?
Minnesota noortekolooniast helistatakse.
Kust?
Mingi parandusasutus...
Räägi ise nendega, Jack.
Nad arvavad, et see on Woody.
Mida nad ka temast teavad?
Nad ütlesid,
et otsivad üht noorukit,
kes olevat tagaotsitav.
See pole ju Woody.
Nägin uksepostil noolt,
kiri ütles, et see maa on neetud.
Ma olen rännumees,
kes on käinud ja näinud
paiku nii paljalt kui kaetult.
Ma näen ja kuulen seda
tunnen seda ja hingan seda sisse.
Ahmin seda endasse.
Iman seda oma naha pooridesse.
Ja tuul mu silmade vahel
toob mett mu kärge.
Blind Willie McTell...
Näen, kuis istandused lõõmavad.
Kuulen õhusraksumist.
Tunnen magnoolia magusat lehka.
Näen orjalaevade varje.
Saan ma teid aidata?
Tõin hr. Guthriele lilli.
300. palat. Jäta lilled sinna.
Aitäh, proua
Jumal on kõrgel taevas.
Kõik me ihkame ta osa,
ent võim, ahnus ja halvad teod
on kõik, mis allesjäänud.
Ma vaatan välja
St. Jamesi hotelli aknast
ja tean, et keegi ei laula bluusi nii
nagu Blind Willie McTell.
Mäletan,
et telekas olid Kennedy matused ja me istusime väljas.
Seda oli õue kuulda
Kitkusin rohtu üles
ja tundsin, et hakkame kaugenema.
Küsisin temalt,
mis ta arvates meid nii erinevateks muutis.
Ta ütles, et kõik oli lihtne.
Ma arvasin, et suudan midagi muuta,
tema teadis, et seda ei suuda keegi.
Võtame või Kennedy.
Ja siis tuli Inimõiguste Liidu krahh.
Jack sai nende auhinna
ja jõi ära 3 vaati veini.
Ma tänan.
Võtan auhinna vastu kõigi nende nimel,
kes käisid Kuubal.
Esiteks olete te kõik nii noored.
Mul läks pikalt aega et nii nooreks saada.
Nüüd pean ma end nooreks.
Olen selle üle uhke.
See pole vanakeste maailm.
Te ei tohiks siin üldsegi olla.
See pole nagu varem.
Pole musti ega valgeid,
parem- ega vasakpoolseid.
On ülemised ja alumised.
Sellepärast ma arvangi,
et mees, kes tulistas Kennedyt,
see Lee Oswald...
Ma vist tundsin temas ära midagi endast.
Tahtsin lihtsalt öelda, et...
Võite ju lärmata aga see ei puutu asjasse.
Nad ei saanud minust aru,
sest neil on mõistuserulood.
Nad näevad ainult seda,
kuidas inimesi oma sihi nimel kasutada
Nüüd üritavad nad mind ära kasutada
Nad tahavad, et kannaksin loosungit,
et minust tehtaks pilti,
et oleksin pai neeger
ega segaks nende mängu.
Nad ootavad sõrmega osutamise laule.
Aga mul on ainult 10 sõrme.
Saalis istusid kõik need,
kes olid talle raha andnud.
Nädal hiljem vabandas ta ametlikult.
See on vastik tunne,
kui tajud, et sinult oodatakse midagi,
aga sa ei tea mis see on.
See tekitab veidra süütunde.
Woody Guthrie oli surnud.
Little Richard hakkas preestriks.
Olid sa folgilaulja või kristlane,
oli rock'n roll saatanast.
Ma vedelesin kraavis, vaarusin kaljuserval,
valmis loobuma.
Selliseid asju kirjutad siis, kui sul pole kuskil elada
ja sa konutad kusagil soojakus.
Haletsus ja masendus oleks mu tapnud.
Ja siis kirjutasin ma selle.
Oleksin nagu laava sees ujunud.
Sukeldusin ja summisin,
astusin naelajalga,
nägin, kuidas ohver rippus oksas.
See, kes nüüd lavale tuleb,
on mõnes mõttes muutnud
Ameerika folkmuusika palet.
Daamid ja härrad,
lavale astub
oma ajastu legend.
Ta nimi on Jude Quinn!
Üritan olla mina ise.
Kõik tahavad, et oleksin nende moodi.
Nad laulavad, kui neid orjad, ent see on ju tüütu.
Mina enam Maggie farmis ei tööta
Keerake heli vaiksemaks!
Ma ei saa!
Ma ei kuule sõnugi!
Mis on?
Mida sa teed?
Mida sa seal teed?
Ma lõikan kaabli läbi!
Vabandust kõige eest.
Loodan asja peagi parandada.
- Pask! - Saast!
Saast! J'accusel
Ta nagu tuleks lihtsalt
üldsuse maitsele vastu.
Ta taustabänd on uskumatult mage.
Ta lihtsalt müüb ennast.
Ta on täielikult muutunud.
Ta pole see, kes oli.
Ta pole enam see, kes oli alguses.
See on võIts neurootiline
rentslis roomamine.
Kui just peab rentslis roomama
üritaks mina peaikka välja pista
aga tema roomab rentslis
ja topib aga nutsu taskusse!
Just nimelt!
Ta topib nutsu taskusse!
Mulle meeldis, et see raputas mind läbi.
Ta on vist saatanast.
Ja me olime ta suurimad fännid.
On sul alles jultumust
öelda, et oled mu sõber.
Kui mul oli raske,
passisid sa irvitades pealt.
On sul allesjultumust.
öelda, et tuled alati appi.
Sa tahad lihtsalt olla
võitjate poolel.
See pole folk ega rock,
vaid uhiuus jutustamisviis.
Jude Quinn on kahtlemata moes.
Sealt ta tuleb!
Mr. Quinn! Mr. Quinn!
Öelge sõnake oma fännidele.
Astronaut.
Kui tüütu on
sind jälle näha.
- Mr. Quinn! - Mr. Quinn!
- Siiapoole! - Mr. Quinn!
- Jah? - Vaata siia Jude!
Aitäh.
Mis te arvate,
miks teid Uus-Inglismaal välja vilistati?
Eks meil kõigil vilistab vahel peas.
- Jude! - Mr. Quinn, Mr. Quinn!
Kas te ei laula enam protestilaule?
Kes seda ütles?
Mina mitte.
Lugesin kusagilt, et te ei protesti enam.
Muud ma ju ei teegi.
On teil mingi sõnum?
Aga teil?
Üritate te midagi saavutada?
Üritan ma midagi saavutada?
Üritate te maailma muuta?
Kas ma üritan sõnu muuta?
Üritate te oma idealismi peale suruda?
- Ei. - Vabandage, mr. Quinn.
Ehk oskate öelda..
Kas tikku on?
Palju inimesi nendest, kellega koos te
muusikapõIdu künnate...
Väga kena
...on tegelikult protestilauljad,
kes võitlevad praeguse sotsiaalse olukorra vastu?
Kui paljud?
Jah, on neid palju?
Ma arvan, et umbes 136.
Keenan Jones ajakirjast "Culture Beat".
Et olete noorte protestiliikumise sümbol,
on viimaste salvestuste valguses küsitud,
kas te ikka hoolite inimestest nagu enne.
Nojah,
aga me kõik tõIgendame erinevalt sõnu
'hoolimine" ja "inimesed"...
Me kõik ju teame inimese definitsiooni.
Teame või?
Kas te siis usute, et folkmuusika
pole saavutanud oma sihte
ei rassi- ega rahuliikumises?
Kui ütlete "rahuliikumine",
kõlab see nagu "tükk võid".
Ma ei tea kuidas saab kuulata kedagi,
kes tahab teid panna uskuma et on pühendunud tükile,
aga mitte võile.
Ma ei saanud vist aru.
Ma ei karanud välja hommikuhelbekarbist.
Laul ei pööra
kedagi teise usku.
Pole sellist Phil Ochsi laulu, mis hoiaks
liikumiseliikumises ja protestijad protestimas.
Ta laulud on südametunnistuse teod,
nagu ka isikutunnistuse või enda põlema panemine.
Sel pole mingit mõju, kui välja arvata see,
et eraldad enda ja kuulajad maailma kurjusest.
Ma keeldun sellest eraldumast!
Kõiki neid inimesi
solvab nende endi mõttetus.
Mida?
Ma palun, et turvamehed
ei laseks neid sitapäid sisse.
Mida? Mida?
Ja teie olete kõige suurem jobu,
kellega kunagi rääkinud olen!
Mida?
Ma loodan ka.
Kuramuse inglise värdjas!
...Mõttetu" on õige väljend.
Arvad, et mu tegevus kotib klemmi,
kes rügab 8 tundi tööd teha?
Mind see taevasse ei aita
ega põrgukatlast ei päästa.
See ei tee mind ka õnnelikuks.
Näita siia.
See on ju su väike seltskonda pürgija.
Oi ei!
On see Andy uus tibi? Mingi Coco?
Rivington.
Coco Rivington Rockefeller, mrs. Howell III.
Ta on undergroundi kuninganna, ja ma ei mõelnud metrood.
Tal on stiili.
- Ma paneks teda küll. - Ole lahke.
Ta on vist Londonis.
Ta on siin?
Sa kohtusid temaga?
Ei iial. See plika toob jamad kaela.
Kas sa ta peole kutsud?
Muidugi. Kutsun ikka jamasid ligi.
Olen hakanud kuulma hääli,
ent ruumis pole kedagi.
Olen omadega läbi
ja põllud tõmbunud on pruunikaks.
Üks hetk. Keegi tuli.
Kui see on jälle see mutt,
siis ma..
Kes on?
Kui nad tahavad,
et midagi välja tuleks, peavad nad midagi uut mõtlema.
Ei, Stu,
ma ei räägi sellest päev otsa
...Ta mahvib pidevalt suitsu
ja tõmbab 80 sigaretti päevas. "
Sinatra tahab seda.
Tore, et ma mina pole.
Mul on sulle midagi öelda!
Kao eest!
- Ma räägin temaga - Ma kuulan sind.
- Reetur! Jobu! - Tead, semu,
tõmba siit parem uttu.
Noh!
Kähku!
Jason, tule siia! Tee kähku.
- Ma tahan temaga rääkida! - Pane nuga käest ära
- No kuule! - Jessas!
Segi oled või? Tahad kõigile nuga anda?
See on tema süü.
Tema torkas tõele silma.
Ma kuulan sind. Mis on tõde?
Rahune maha Pane nuga käest.
Ei! Hoia eemale!
- Rahu. - Kao eemale!
Tegutse või lasejalga.
- On kõik korras? - Jah.
On kõigiga kombes?
- Aitäh abi eest. - Pole tänu väärt.
Tõeline naine.
Nad istusid koos pargis
ja õhtu hämardus.
Ta vaatas talle silma ja säde süttis uus
ta lihasja ta luus.
Siis tundis ta end üksi.
Soovis, et oleks käinud sirget rada
ja vältinud saatuse vingerpusse.
Nad kõndisid kanali ääres,
hinge segadus, mäletan küll...
Claire! Ma tutvustan sulle kedagi.
Üks hetk...
- Kuram! - Claire, see on Sidney Green,
minu vana ja halb sõber.
Tere.
Ta on kenake. Näitlejanna?
Ei, kunstnik. Uskumatult hea.
Sid on kollektsionäär.
Mida sa maalid?
Viljelen abstraktset laadi.
- Enamasti... - Ta on prantslanna?
Püha müristus!
Seal on Mailer.
Norman Mailer?
Ah et abstraktset laadi?
Mulle öeldakse, et see on patt,
kui tead ja tunned liiga palju.
Usun, et ta oli mu õde,
ent sõrmus kaotsi läks.
Ta sündis kevadel,
ent mina liiga hilja.
Selles süüdi on saatuse vingerpuss.
Vaikuses paistavad kogemused välja
see kohutabki inimesi kõige rohkem.
Kui ta ütles, et tuleb, siis ta tuleb.
See kohtumine on väga oluline.
Keenan intervjueerib haruharva
Ta on pigem televisiooni arvamusliider.
Nii et aega pole üldse.
Hoolitseb keegi tema eest?
Ma ju ütlesin, et tema John, Paul ja George...
Jah, aga kas ta vastas ka?
- Vabandage. - Mida?
Ega Jude Quinn ei juhtu siin olema?
See kantrilaulja?
Autogrammide jaoks pole aega.
- Mis seal toimub? - Kus?
Tantsi watusit, John!
Mr. Quinn?
Mr. Quinn!
Tere, mr. Quinn! Me oleme kõik autos.
Tore. Sayonara!
Ema, ema!
Mr. Quinn! On suur au,
et meie keskel on
visioonäär, kes on ka noorsoole suureks eeskujuks.
Ja kui toredad laulud! Lausaimelised!
Meie hea sõber,
folklaulja Carolyn Hester ütles,
et teie looming mõjub
vabastavalt. - Tere, mr. Quinn,
Proua ma väga vabandan.
Carolyn ütles seda? Las ta tuleb mulle külla
kui ta juba nii vaba on.
Jude, laulus "Generation Dungeon"
on sõnad "tal on kaameli silmad".
- See on Victor, eks ole? - Mr. Quinn!